Miss? Undskyld mig?
Vent! Er du okay?
Hører du mig?
Ved du, hvor du er?
Er du kommet til skade?
- Er der nogen efter dig? - Undskyld, jeg...
Jeg er okay. Jeg er Sarah Foster og er studerende. Du kan få min adresse.
Vil du have et lift tilbage?
Er du okay? De ringede og jeg sagde, at du stadig lå og sov.
- Jeg låste døren op igen. - Ja, det er sygt. Er alt vel?
- Ja, det er fint... - Du skræmte mig.
Undskyld, men jeg troede ikke, det ville ske igen.
Hallo?
Laver du kaffe? Jeg tog bussen.
Mine fødder er stadig våde.
Du sagde, du ville skifte fotoet.
Det ligner mig ikke engang.
I stedet for at gå ud til frokost kan vi bestille noget.
Vi kan blive i varmen...
Jonathon?
- Bliv der. - Hvad er der?
- Du skal ikke se... - Se hvad?
- Hvad laver du? - Beklager, men det er for sent.
Jonathon, stop... Jonathon!
Dr. Cooper, Deres næste patient er her.
Sarah Foster? Jeg syntes jeg kendte navnet. Jeg har undervist dig.
- Husker du det? - Selvfølgelig.
Jeg læste blanketten du udfyldte og universitetet havde stadig din mappe.
Desuden har jeg set aviserne. Det gør mig virkelig ondt.
- Dette synes at være noget andet? - Ja, hans død vil altid forfølge mig.
Jeg gik hos en psykiater i et år, men nu vil jeg gøre mit studie færdig.
Jeg vil tilbage til, hvor jeg var før, men siden jeg kom tilbage-
- har jeg gået i søvne. Forleden fandt politiet mig langt væk fra min bopæl.
- Var døren ikke låst? - Jeg låste den op i søvne.
Har du gået i søvne før?
- Hvordan er din søvn i øvrigt? - Dårlig. Jeg har svært ved at sove...
- ...og jeg har mareridt. - Vil du fortælle mig om dem?
Oftest er det en mand. Jeg ser ham ikke, men ved han vil gøre mig ondt.
- Sommetider kan jeg ikke få vejret. - Er drømmene tilbagevendende?
Det er altid samme mand. Jeg ved ikke hvem han er eller kan tænkes at være.
- Og humøret? - Jeg er trist og føler mig ensom.
Men jeg gør fremskridt.
Sorg kan være overvældende og det er noget du oplever nu.
Men dine søvnproblemer kan være et medicinsk problem.
Jeg vil gerne have dig tjekket. Jeg vil også præsentere dig for nogle folk her.
- Er det fint med dig? - Selvfølgelig.
Du skal nok få det bedre, Sarah. Det bliver hårdt-
- men du viser stort mod. Og du er altid velkommen her, okay?
- Tak. - Og få en ekstra lås på døren.
Okay.
Jeg skal hen på søvnforskningscentret i aften.
For at sove? Sært. Forresten, husker du Neil Owens?
Jeg sendte en sms til ham. Du skulle have læst den først.
Hvis man ønsker noget, må man jo udtrykke det, så det gjorde jeg.
- Er han ikke din underviser? - Teknisk set...
...men hvis det lykkes kan jeg jo droppe holdet.
- Jeg tænkte på at sende billeder. - Nej, lad ham bruge fantasien.
- Jeg har aldrig set dig date nogen. - Ingen har spurgt.
Jeg læste et sted, at man hver dag skal prøve at finde tre soul mates-
- og så visualiserer man alle detaljer ved dem og gør dem levende.
Okay, kan du se ham der? Hvis han inviterer mig ud?
Til en begravelse? Lidt dystert, men hvem af dem?
Ham som stiger ud af bilen.
- Han ser lidt gift ud. - Jeg forestiller mig, han er single.
Godt. Præcis. Første trin er at tænke det.
Prøven ser fin ud, men udelukker ikke alt. Drømmen, hvor du følte dig kvalt-
- kan være et tegn på søvnapnø, en tilstand hvor man stopper med at ånde.
- Er det farligt? - Vi ved om du har det i morgen.
Du skal sove her i nogle nætter, så vi kan se dit søvnmønster.
Denne maskine måler dit åndedræt og hjerteslag.
- Mine drømme? - Nej, mest din neurale aktivitet.
Men vi kan se når du drømmer og hvad der sker i din hjerne før.
- Hvad hvis jeg går i søvne? - Du overvåges hele natten.
- Du kan ikke gå nogen steder. - Så jeg kan ikke komme væk?
- Selvfølgelig kan du det. - Men kun når du er vågen.
Sir? Det er doktor White, han er chef her.
- Sarah Foster. - Dav. Kommer du når du er færdig?
- Jeg er straks tilbage. - Tak.
Undskyld! Undskyld mig.
- Skal du have fat i dr. Koslov? - Jeg prøvede, men det virker ikke.
- Den virker ikke. Hvad ville du? - Tror ikke, jeg kan falde i søvn her.
- Det er normalt. - Jeg sover ikke ret meget.
- Jeg ved, jeg kender dig. - Det tror jeg ikke.
Til begravelsen. Jeg så dig der.
- Var du der? - Jeg var i nærheden på kirkegården.
- Hvem var det? - En ung kvinde. En studerende her.
Det gør mig ondt. Jeg så dig i bilen med din kone.
- En anden læge. Jeg er ikke gift. - Heller ikke mig. Jeg mener, jeg var...
- Med forfatteren? - Ja.
Det må have været interessant.
At elske ham indebar ikke at jeg elskede hans arbejde. Eller snarere...
Jeg vidste, at hans bøger var gode, rigtig gode, men...
...nogle gang læste jeg hans bøger og forstod det ikke som jeg forstod ham.
- Det får han aldrig at vide. - Jeg beder dr. Koslov om en ny.
- Sov godt. - Tak.
Godmorgen, Sarah. Håber det er okay, at vi flyttede dig hertil.
- Vi har bedre udstyr herinde. - Okay...
- Hvordan har du det? - Jeg har ikke sovet så dybt længe.
- Gjorde jeg noget mærkeligt? - Nej, du sov roligt.
- Jeg tror ikke, jeg drømte. - Det er ret almindeligt i starten.
- Utroligt, jeg ikke vågnede. - Dr. White tager over fra nu af.
Vi fandt ud af, at du har usædvanlige neurale mønstre.
- Men du behøver ikke bekymre dig. - Din status er meget unik.
Oftest ser vi gentagelser, men dine hjernebølger er...
- Er det derfor jeg går i søvne? ...Det er muligt, men ikke sandsynligt.
Vi finder ud af det. Lige nu skaber vi bare en grundlæggende profil.
Du skal blive mindst tre nætter denne uge, hvis du kan.
Jeg sover her hver nat, hvis jeg sover så godt.
Godt.
- Hej, hvordan var det? - Fint, jeg kunne sove.
Jeg havde glemt, hvor skønt det var. Jeg skal tilbage i morgen.
Husker du manden til begravelsen? Han er chef for centret.
- Din lille ægteskabsbryder! - Det var en læge, ikke hans kone.
- Hvor kedeligt. - Han er flink.
- Er det din underviser? - Nej, han har ikke svaret.
Jeg tror, det er slut med det. Jeg burde have sendt billederne.
Vi ses.
Prinsen var afhængig af dopaminen som udløstes ved tanken om hende.
Og han blev stadig mere besat.
Lad os indse faktum. Kærlighed er en slags bipolær lidelse.
Den kan føre til heltemod, mord og evig lykke, men for vores prins-
-var historien slut før det første kys.
- Du køber det vist ikke. - At der ikke findes en fri vilje?
Jeg ser videnskaben, men kærlighed er mere end jagten på dopamin.
- Det han gjorde var smukt. - Men se på hans mentale tilstand.
Søvnløshed, opstemthed, appetitløshed, besættelse-
- sorg, vrede. Er jeg den eneste som mener at de mest romantiske-
- kærlighedshistorier er kemisk ubalancerede?
Okay, hvem er på miss Wells' side?
Hvad?
- Er vi på samme side? - Foster.
- Undskyld? - Du sagde Wells, men det er Foster.
Jeg forstår desværre ikke.
- Jeg hedder Sarah Foster, ikke Wells. - Sarah Foster?
- Hvis det er sådan du ønsker det. - Er det en slags joke?
Du hedder da Sarah Wells.
- Hej, hvad hedder jeg til efternavn? - Hvad? Wells, sidst jeg tjekkede.
Troede du ikke, jeg vidste det?
Til min smukke og hengivne hustru og partner, Sarah Wells.
Dr. Cooper gik klokken fem. Hun er tilbage i morgen tidlig.
- Det er vigtigt. Fik hun mit nummer? - Ja.
Er der andet jeg kan gøre, miss Wells?
Sarah? Han kommer ind lidt senere.
Jeg er også læge, hvis du vil fortælle noget.
Jeg venter helst på dr. White.
Må jeg spørge om noget? En ansat fandt det her uden for dit rum i går.
Når en patient har en vigtig drøm udfylder vi en af disse blanketter.
- Dit navn står på den. - Jeg drømte ikke noget.
Det mente jeg også, men du beskrev, at du blevet jaget af en kvinde.
- Det er ikke min drøm. - Er du sikker?
Ja, og det er ikke min håndskrift. Se.
Vent...
Godmorgen.
Jeg kom i går aftes, men du sov allerede.
- Du ville spørge om noget. - Jeg har det bedre nu. Jeg var nervøs.
- På grund af hvad? - Intet. Det var ingenting.
- Ingen drømme i nat? - Ikke hvad jeg husker.
Det siger maskinen også, og du kommer tilbage i overmorgen.
- Undskyld, arbejder du her? - Ja.
Er der bøger om hukommelsestab, hvor man glemmer kun en ting?
- Er det til en opgave? - Hvis en patient kun glemte sit navn.
- Men alt andet var normalt. - Delvis hukommelsestab.
- Kan det kureres? - Det kan være permanent...
...men i de fleste tilfælde går det over. Det kan opstå ved traumer-
-hjerneskader eller afbrudt søvn.
- Men oftest går det over af sig selv? - Næsten altid.
Det almindeligste er at patienten skal finde sine rutiner igen.
- Virkelig? Er det alt? - Det er det der sker.
Hvis hukommelsessvigtene bliver til hallucinationer er det psykose.
Jeg kan forklare det over en kop kaffe.
Nej, tak.
- Hej, hvordan gik det? - Hej.
- Er Dawn på sit værelse? - Hvem?
- Dawn, er du hendes veninde? - Hvem er Dawn?
- Er det sket igen? - Hvad?
- Søvngængertingen. - Kender du til det?
Ja.
- Bor du her? - Jeps.
Siden starten af skoleåret?
Er du sur på mig eller noget, for jeg har undervisning om ti minutter.
- Slet ikke. Kan du sige dit navn? - Hvorfor er du så underlig?
- Det er bare... hvad er det? - Nicole Wyatt.
- Bør jeg være bekymret for dig? - Nej, jeg havde en mærkelig nat.
- Hallo? - Sarah.
- Hvem er det? - Sarah. Du ved hvem det er.
- Hvad? - Jeg kan kun tænke på dig, Sarah.
- Hvem er det? - Jeg er ham ude i mørket.
Ingen har rørt dig som jeg gør.
Kan du lide det når jeg ser på dig?
Når jeg er tæt på?
- Undskyld mig? - Undskyld?
Jeg hedder Elaine Cooper. Jeg har tid om et øjeblik.
- Dr. Cooper, det er Sarah. - Jeg kan se dig om lidt.
- Vi talte sammen for nylig. - I telefonen?
- Nej, jeg er Sarah. Sarah... - Jeg kunne ikke finde nogen mappe.
Jeg kom forleden. Du huskede mig fordi jeg studerede her.
- For tre dage siden? - Sarah Foster.
- Sarah Wells? - Jeg tjekkede begge navne.
Min mand var Jonathon Grey, forfatteren.
- Du husker det ikke? - Det kommer med alderen.
- Var det på hospitalet? Klinikken? - Nej, jeg ved ikke hvad det er.
Okay, jeg vil gerne tale med dig, men først må vi finde din sagsmappe.
- Kan du stå under et andet navn? - Jeg kommer tilbage, okay?
- Du må meget gerne blive. - Jeg tror, det var en fejltagelse.
Er du sikker? Skal jeg ringe efter nogen?
Har du glemt noget?
- Nej, jeg sover ikke på centret i nat. - Er alt okay?
Ja. Jeg går derhen i morgen.
Jeg hedder Sarah Foster.
Bare rolig, Sarah. Jeg holder altid øje med dig.
Jeg fornemmer at du venter på mig. Jeg besøgte dig i går.
Jeg mærker dig, Sarah. Knoglerne under din hud.
Mærker du mine fingre på din krop?
- Hej. - Var du hjemme i går aftes?
Ja. Vil du lukke mig ind? Jeg glemte nøglerne.
- Hvor skal du hen? - Skal drikke kaffe med Neil.
- Din underviser? - Ja. Jeg sendte masser af billeder.
- Vi ses. - Hej.
Dr. White!
Scott?
- Scott? - Sarah?
Adressen stod i vejviseren og jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
- Jeg burde ikke være kommet. - Det er okay. Kom her.
Hvad sker der?
Jeg glemte mit efternavn eller jeg husker det forkert.
- Det er ikke Wells, men Foster. - Foster?
Du kendte mig som Sarah Foster, men nu ville du sige, du aldrig har hørt det.
Og jeg husker min roommate forkert. Jeg boede med en som hedder Dawn.
Så var det en pige, Nicole, men det er to forskellige personer.
- Og hvem er der nu? - Dawn er tilbage.
Dr. Cooper huskede mig heller ikke, selv om vi mødtes for nylig.
Hun havde ingen anelse.
Jeg håbede, at du kunne forklare det.
Hej, Elaine. Det er Scott White. Jeg taler med Sarah Wells lige nu-
- og vi tror det er en god idé, hvis hun kommer til dig på mandag.
Jeg ville bare bede hende hilse på dig nu, er det okay?
Sig goddag.
Dr. Cooper?
Ja, har det okay. Fint.
Okay. Jeg beder hende ringe til kontoret og booke en tid. Super.
- Hun husker dig. - Det gjorde hun ikke i går.
Jeg er ikke psykiater.
Sarah, du har usædvanlige søvnmønstre.
- Er det derfor det her sker? - Jeg ved det ikke.
Det er muligt, at din tilstand påvirker din virkelighedsopfattelse.
- Og hvis det nu er noget andet? - Verden forandrer sig ikke sådan.
Men hvad nu hvis den gør?
Det var en fejl at tage tilbage. Undskyld, men jeg må gå nu.
- Sarah. - Beklager ulejligheden.
Sarah! Sarah!
Sarah. Er du okay?
Han ventede i min lejlighed, han så mig og forfulgte mig.
- Han vil gøre mig fortræd. - Du må gå til politiet.
- Jeg vil ikke. - Det er du nødt til.
Hop ind.
Kom ind.
Det er sikkert en du har mødt kort.
Det føles ikke sådan. Det var manden i mine drømme.
Jeg tror, det kommer tilbage til dig.
- Se. - Det klarer jeg.
- Lad mig se. - Jeg tør ikke sove igen.
- Hvis tingene ændrer sig igen. - Intet ændrer sig.
- Du har drømt igen. - Det var ingen drøm.
Jeg har stadig mareridt, senest en i nat.
Men da jeg vågnede op i værelset, som ikke var mit, så var jeg vågen.
Undskyld.
Tak.
Jeg ved ikke hvad det er, men jeg ved en del om drømme.
Vi tænker på dem som historier, men det er følelser som udløses kemisk.
Hjernen udsender stoffer i søvnen og vi oplever mange følelser.
Så finder den tænkende side af hjernen på en historie som forklaring.
- Det var ingen drøm. - Men hvis vi nu tænker at det var.
- Hvad følte du? - Jeg var bange for at blive opdaget.
- Hvem? - Kvinden som boede der.
Jeg så hendes kjole på en stol.
- Og? - Og jeg ville væk derfra.
Men... jeg ville også have, hun skulle vide at jeg var der.
Jeg var vred på hende og hun skulle være bange for mig.
Men jeg ved ikke, hvem hun er, og vil ikke have noget med hende at gøre.
Du kan sove her i nat. Tingene kan se anderledes ud i morgen.
Jeg er lige herovre.
En storm. Jeg så at den var på vej ned fra bjergene.
Smukt.
Mit sind er i stykker, kan jeg få det bedre?
- Hvorfor hjælper du mig? - Jeg ved det ikke.
Men det gør jeg. Jeg vil hjælpe dig, det ved jeg.
Vi skal nok komme igennem det. Det vil give mening.
- Godnat. - Godnat.
Gå væk herfra. Forsvind! Forsvind!
Scott?
Scott? Scott?
- Hej, er dr. White her? - Ja, hvem kan jeg sige det er?
Sarah Foster. Undskyld, Sarah Wells.
Øjeblik.
- Dr. White, Sarah Wells er udenfor. - Ja.
Tak.
- Er hun gået? - Nej, hun står der.
- Jeg vil gerne se dr. White. - Det er mig, kan jeg hjælpe?
- Undskyld, Scott White? - Jeg er Scott White. Hvad hedder du?
- Sarah Wells. - Det er sjovt...
Eller egentlig ikke, men jeg forstår ikke. Du er ikke Sarah Wells.
- Er hun patient her? - Det kan jeg ikke svare på.
- Hvem er jeg i så fald? - Det må du fortælle mig.
- Er du gift? - Undskyld?
- Det var en fejl. - Kender du Sara Wells? Hvem er du?
- Renoverer du et gammelt hus? - Hvem har sagt det?
Hvem har fortalt det?
Hallo? Du behøver ikke gå.
Sarah?
Gå væk! Forsvind! Forsvind!
- Kom ind. - Godmorgen.
- Hvordan er jeg endt her? - Ved du det ikke?
Jeg husker nogle ting, som du vil sige ikke er virkelige.
Sidst jeg så dig faldt jeg i søvn hjemme hos dig.
Så du husker ikke, at du kom tilbage?
Du går i søvne igen. Politiet kom med dig lige efter kl. 23.
- Det husker jeg ikke. - Jeg tog dig med herhen igen.
- Har jeg været her hele natten? - Ja.
- Er du gift? - Nej.
- Har du været det? - Nej.
I min drøm eller fantasi er du gift.
En anden dig.
Vi så det tidligt. Du drømmer hele natten. Denne linje viser det.
- Drømmer jeg lige nu? - Du vågnede for nogle minutter siden.
Hvad husker du?
Jeg vågnede op i huset igen og tog herhen og mødte dig-
- men det var en anden version af dig. En anden Scott White arbejdede her.
Han havde en patient med mit navn. Jeg så hende, men det var ikke mig.
- Jeg forstår. - Men du er vel Scott White?
Ja, det er jeg. Hvem genkender dig i den anden verden?
- Ingen. - Så det har med identitet at gøre.
Manden som efterlader beskeder, ham som forfulgte mig.
Det kaldes et ankerelement. Forener den vågne verden med drømmen.
Jeg drømmer ikke.
Sig mig noget. Undskyld jeg spørger-
- men hvorfor begik din mand selvmord?
Han...
Jeg... Jeg husker det ikke.
- Jeg husker ikke. - Måske var der ingen årsag.
Nej, jeg gik til psykiater i mere end et år og skrev i mine dagbøger om det.
Han efterlod en besked.
Men jeg husker det ikke lige nu.
- Hej. Har du ikke undervisning? - Jeg kommer ikke i dag.
Kendt forfatter dræbt af beundrer
- Sarah? - Tak, fordi du kom.
- Er du okay? - Du skal se det her på skærmen.
Det her? Jonathon Alec Grey, den prisbelønnede forfatter...
...blev dræbt den 11. november.
- Der står at manden forfulgte... - Han blev ikke dræbt.
De fandt mandens blod på hans kontor, men fangede ham aldrig.
Scott, Jonathon blev vel ikke dræbt?
- Du ved, hvordan han døde? - Jeg har det fra dig.
Dr. Cooper fortalte det. Jeg husker det ikke.
- Det kan være manden du så. - Ved ikke... hvad der sker.
- Jeg var ved at få det bedre. - Lad os tale med Elaine Cooper.
- Hun husker mig ikke. - Mindet kan være på vej tilbage.
- Det skete aldrig. - Minder kan komme op til overfladen.
- Det er ikke altid logisk. - Han blev ikke dræbt, det ved jeg.
Hallo?
Du kender mig!
Scott! Scott! Han prøver at slå mig ihjel!
- Sarah. - Han var her.
Jeg prøvede at ringe. Han var derinde.
- Ingen er her, du er i sikkerhed nu. - Okay.
Han...
Du tror ikke på mig.
Du tror ikke på mig. Han var...
På sofaen.
Jeg ved det.
Dr. Koslov viste mig den her. Han sagde, du har udfyldt den.
- Nej. - Har du drømt noget lignende?
- Nej, jeg har ikke udfyldt den. - Sarah, du må være rolig nu.
- Vi må tænke logisk. Din opfattelse... - Jeg vil ikke være her.
- Hun kan bo hos mig. - Sarah behøver professionel hjælp.
Hun må til et sikkert sted og få professionel hjælp.
- Vi må begge holde os til loven. - Det giver ingen mening for mig.
- Gør det for dig? - Tror du, jeg lyver?
Nej, men vi må kunne hjælpe dig.
Vi må få dig ind i nogle nætter til observation.
- Nej! - Jeg tager med. Jeg vil hjælpe dig.
Jeg kan ikke være alene sådan et sted. Hvis nu det ikke hjælper?
Det skete ikke. Det var min fantasi. Jeg siger det ikke til nogen.
Jeg tager med dig på klinikken, så du ikke er alene.
Jeg vil indskrive en patient.
Hun hedder Sarah Wells.
- Vi har et rum klar. - Og hvis jeg gerne vil gå?
- Det første døgn tager vi hånd om dig. - Og hvis jeg gerne vil gå?
Det kan du ikke.
Tag det roligt.
- Slip mig! - Det skal nok løse sig.
De siger jeg skal gå hjem, men jeg kommer tilbage i morgen.
Jeg er ked af, det skal være sådan her.
Men det er det rigtige.
Jeg kommer.
Tak, fordi du kunne se mig. Beklager, du måtte tage hjemmefra så sent.
Det er okay, men jeg ser du er oprørt. Men du gør det rigtige.
Jeg vil ikke miste en patient mere. Jeg må hjælpe hende.
- Det gør du. Har du hendes sag? - Er den ikke her?
Hvorfor skulle den være det? Hvad var hendes navn?
- Pigen, som du fortalte om. - Sarah Wells.
Kender du hende ikke?
- Nej, men har jeg mødt hende? - Hvorfor har du skiftet tøj?
- Hvad? - Mødtes vi tidligere i dag?
Nej.
- Jeg skal have Sarah Wells med. - Nej, du er ikke autoriseret.
Hvilket rum er hun i?
Godt... Godt.
- Hun burde ikke være vågen. - Hvad har I givet hende?
Meget.
Det er jeg ked af.
Jeg hjælper dig.
- Alting løser sig, du må sove. - Nej, det vil jeg ikke.
Sarah, hør på mig. Jeg så Elaine Cooper-
- efter jeg havde afleveret dig. Hun anede ikke hvem du var.
- Hvad mener du? Jeg forstår ikke. - Jeg kan ikke forklare det.
- Det er jo det, jeg prøvede at sige. - Jeg lover, at det ordner sig.
- Tal med mig, så jeg ikke sover. - Du skal sove.
- Jeg kan ikke sove igen. - Sådan.
- Jeg er stadig vågen. - Jeg går ingen steder.
Lad os sove.
Jeg er begyndt at huske ting.
Ham som prøvede at gøre mig fortræd hed Warren Lambert.
Han var besat af min mands bøger. De spærrede ham inde.
- Jeg ved, at han ikke var der. - Nej...
- Det kan være sådan du husker ham. - Jeg ved det.
Fortæl hvad der skete med din mand.
Det var koldt og det regnede.
Min mand skulle signere bøger.
Folk elskede hans bøger. Specielt kvinder.
Men jeg vidste, der ikke ville ske noget.
Vi var jo "os".
Jeg ville overraske ham på kontoret.
Men lige foran mig skete noget, som jeg ikke kunne forstå.
Det må være en misforståelse, men nej...
Hun var der og han erkendte det. Han hadede sig selv for det.
Hvad skal jeg bruge det til?
Han sagde, det aldrig ville ske igen. Han sagde det i telefonen...
...men jeg vidste, jeg var nødt til at gå, og det gjorde jeg.
Efter det blev alt sort. Alle de ensomme nætter.
Han ringede, men jeg svarede aldrig.
Jeg forlod ham, men, nej...
Hende... Der var noget galt med hende.
Selvfølgelig var der det.
Hun tog til hans kontor og han sagde, det var forbi. Naboerne hørte ham.
Han råbte at hun skulle gå, men hun havde en pistol.
Hun skød ham.
Hun... dræbte min mand.
Stop!
Du går ingen steder.
Han har tilsyneladende været indespærret før.
Miss Foster?
Mit navn. Der står Foster.
Hvem er du?
- Hvem er du? - Gå væk. Forsvind! Forsvind!
Gå væk.
Lad mig være. Lad mig være.
- Sarah? Er alt okay? - Se, hun er her. Der er hun.
- Der er ingen her. Det er kun os to. - Hun står jo der.
- Se på mig. - Hvorfor ser du hende ikke?
- Hvad sker der? - Hun står jo der.
Der er ingen. Kun os to.
Se på mig. Stoler du på mig?
Du må lægge dig ned. Læg dig ned, det er okay.
- Jeg forstår ikke hvad der sker. - Hun drømmer om mig.
Hvorfor? Tænk efter. Der må være en grund.
Hun har måske allerede fortalt det.
Det er altid hende, samme kvinde. Hun finder mig og kommer ind i huset.
Hun ser på mig. Hun ser på mig når jeg sover.
Jeg føler mig ikke sikker i mit eget hjem. Jeg låser alle døre, men...
...hun må have nøgler.
Om natten står hun og venter på den anden side af gaden.
Hun står bare der og venter.
Hvorfor kan jeg ikke få hende ud af mit hoved?
Jeg vidste, du ville være her.
- Jonathon? - Jeg sagde, du ikke skulle komme.
Jeg går ingen steder, det regner.
- Jeg bliver. - Jeg ringer til politiet.
Stop.
Vent, hør nu... Stop.
Jeg beder dig...
Hun er her, fordi hun har mareridt. Og han hjælper hende.
- Dig. - Hvad?
Den rigtige dig. Når han har kuren ved jeg ikke hvad der sker.
- Jeg er hendes mareridt. - Det er umuligt.
Der må være en forklaring.
Jeg elskede Jonathon Grey.
Og jeg var ikke hans kone.
Jeg var den anden kvinde.
Jeg hedder Anna.
Nu husker jeg. Jeg satte pistolen mod mit hoved og alt blev sort.
Det næste jeg så var det her.
Jeg var her og gik hen mod dig.
- Kan du mærke, hvor varmt det er? - Hvad?
Det er november, ikke sommer.
Jeg ville ikke have, det skulle være koldt. Jeg ville være her...
...og være hans store kærlighed.
Du sagde at ledetråden til det jeg så var identitet. Og du havde ret.
Nej, hør her. Det vi begge oplever er noget andet.
- Det er en tågetilstand. - Det er kærlighed.
For han er dig. Jeg skabte dig.
Måske for at jeg skulle finde... sandheden.
Så jeg skulle se hvad jeg gjorde. Jeg troede ikke, vi skulle ses igen.
Jeg ønsker ikke, at det her slutter.
Sarah.
Bare rolig, Anna.
Jeg hedder Sarah Foster.